Steinberger Sarolta, az első, Budapesten avatott doktornő - Forrai, Judit (Per Aspera ad Astra, 2021)
<span class="SpellingError SCXW11602738 BCX0" data-ccp-charstyle="jlqj4b" data-ccp-charstyle-defn="{"ObjectId":"f923e6cc-1a4c-48b1-b1a9-4cabdf163fe0|168","ClassId":1073872969,"Properties":[134233614,"true",201340122,"1",469775450,"jlqj4b",469778129,"jlqj4b",469778324,"Default Paragraph Font"]}">Steinberger Sarolta (1875–1966) szülész-nőgyógyász, az első nő, aki diplomát kapott a budapesti egyetemen. 1875. szeptember 12-én született Tiszaújlakon, egy jómódú zsidó család hetedik gyermekeként. Magánúton végezte el a gimnáziumi tanulmányait és érettségizett a kolozsvári Református Kollégiumban. Ferenc József 1895. november 18-án kelt „legfelsőbb rendelete,” valamint Wlassics Gyula vallás- és közoktatásügyi miniszter 1895. december 19-én tartott királyi leirata lehetővé tette a nők felvételét az orvostudományi, bölcsészettudományi és gyógyszerészi tanulmányokra az egyetemeken. A rendelet utat nyitott Steinberger Sarolta előtt is, akit 1900. november 3-án avattak fel első magyar Pesten végzett orvosnőként. Ezután külföldön folytatta a szülészet és a nőgyógyászat tanulmányait, de balneológusként is dolgozott a Kárpátalja középső részén található Visk Gyógyfürdőben. Hazatérése után orvosként kezdett dolgozni a Tauffer Klinikán. Az alapítóról, Tauffer Vilmosról elnevezett klinika 1881-ben kezdte meg működését, később 1898-ban az épület egy újabb szárnnyal bővült. Később 1928-ban kinevezték az Országos Társadalombiztosítási Intézet (OTI) főorvosává. 1944-ig töltötte be ezt a tisztséget. 1944-től haláláig. 1966. november 24-én nyugdíjba ment, mely időszakot a pesthidegkúti otthonában töltött. Egész életében kiváló orvos volt, de folyamatosan küzdenie kellett a különböző formákban megnyilvánuló megkülönböztetés ellen, mint nő, mint egy zsidó ember, mint egy „aggszűz”, ami egész életét végigkísérte. Fotó: Radnóti Zoltán: A legújabbkori Sára élete – Az életet adó – (Életmesék XV.)