„Itt nyugta van az embernek…”: Erzsébet királyné gödöllői kastélya - Kaján, Marianna (Per Aspera ad Astra, 2025)
Erzsébet királyné rendkívüli rokonszenvvel fordult a szabadságra vágyó, öntudatos magyar nép felé. Megtanulta a magyar nyelvet, udvartartásába magyar embereket választott, bennük megbízhatott. A királyné sok időt töltött magyar földön: Márki Sándor történész szerint 2663 napot, ebből több, mint 2000 éjszakát, a gödöllői kastélyban. A gödöllői uradalmat, a Grassalkovichok barokk kastélyával és az erdőséggel 1867-ben a magyar állam megvásárolta, és a mindenkori uralkodócsalád használatába bocsátották. A királyi pár elsősorban, mint vadászkastélyt használta, igazi családi kastélyuk lett, ahol sokkal több időt töltöttek együtt és gyermekeikkel. Erzsébet névnapja (november 19.) és születésnapja (december 24.) a királyi korszakban igazi ünnepnapokká váltak Magyarországon. A királyné sok alkalommal ünnepelte névnapját és születésnapját családja körében a gödöllői kastélyban. Ekkor Gödöllő népe szerenáddal és fáklyás felvonulással köszöntötte szeretett királynéját. Erzsébet életének fontos helyszínévé vált a gödöllői kastély. Itt igazán szabadnak érezhette magát, és nyugalmat is talált. Ahogyan változott a királyné élete, úgy változott a kastélybeli élet, ezért nevezték már a korabeli források is „a királyné kastélyának”. Az 1870-es években töltötte a legtöbb időt a kastély falai között, ekkor Erzsébet életében a legfontosabb a lovaglás és a vadászat volt, ehhez a legalkalmasabb hely pedig a Gödöllői dombság. Majd az 1880-as évek közepe felé egészségügyi okokból, orvosai tanácsára felhagyott a lovaglással. Hosszú gyalogtúrákba kezdett, és a gödöllői erdőkben gyönyörű sétautakat talált. Végül az 1890-es években amikor már nem találta a helyét a világban, ezért folyton utazott, magányra, nyugalomra vágyott, egyre kevesebb időre jött Gödöllőre. A kastély „elcsendesedett”. Bár továbbra is tartottak vadászatokat, de már a királyné nélkül, aki inkább sétált a kastélyparkban, a környék erdeiben és élvezte a csendet. Fotó: Fortepan / Budapest Főváros Levéltára / Klösz György fényképei